SO I VATRA
Bazirano na priči "ARAL" TOMA BISELA
Molim te, moraš popiti čaj. Izvoli. Skini ovo.
Možeš li nagnuti glavu? Malo. Tako je.
Lepo te opet sresti.
Zahtevam da me oslobodite. Odmah!
Pij, molim te. - Ne, hvala. - Možda je čudna ukusa,
ali će ti pomoći da se navikneš na visinu. - Ne zanima me.
Čaj je napravljen od lišća koke. - Hoću da mi skinete lisice.
Ogrebala si jednog mog čoveka, a drugog ujela. - Ponosna sam na to!
Zato i nosiš lisice!
Mogu li ih sada skinuti? Pogledaj me!
Pogledaj me. Mogu li ih sada skinuti? - Možeš!
Molim te, spusti šolju.
Tvoje ruke...
Je li ovako bolje? - Zahtevam objašnjenje.
Sve će ti biti jasno. - Kad ćete mi vratiti pasoš?
Nisam siguran. - Kad mogu da idem? - Ni za to nisam siguran.
Gladna sam. Nisam jela još od leta.
Pre 30 sati.
Hvala.
Izvolite. Uzmite stolnjak. - Hvala. - Želite li nešto drugo?
Ne, imam strašan džetleg kad se prejedem na noćnim letovima.
Ostavite mi samo sok od jabuke. - U redu. - Hvala.
Srce? Mogu li dobiti još jednu čašu šampanjca? - Četvrtu?
Sviđa mi se to što brojiš ono što je dobro za mene.
I još jednu za moju atraktivnu saputnicu.
Profesorka Somerfeld. L A U R A Somerfeld.
Hvala.
Hajde da slavimo.
Šta da slavimo?
Može li još jedna čaša za dr Majera,
koji se nalazi tamo, preko puta?
Putujemo zajedno. Moramo se zagrejati za put pred nama.
Ja ću dupli burbon. Čist, bez leda.
A kakva ste to vi vesela družina?
Mi smo naučna delegacija.
Ona je profesorka Laura Somerfeld. Naš neustrašivi vođa.
Idemo sa Ujedinjenim Nacijama.
Da pogledamo ekološku katastrofu.
Katastrofa "Beli đavo". - Nisam čula za to.
Beli đavo će uskoro biti dobro poznat.
Dr Kavani!
Fabio.
Možeš me zvati Fabio.
Izvini.
Mogu li ikako promeniti mesto?
Žao mi je. Puni smo.
Žao mi je što ne mogu pomoći.
Profesorka Somerfeld. Slatko spavajte.
Zovi me Laura.
Koliko je sati po lokalnom vremenu?
Ne znam. - Ja ću vam to napraviti. - Hvala vam.
Kako se zove čovek koji će nas dočekati? - Helmholc.
On je iz Ministarstva poljoprivrede i okoline
i dolazi u pratnji dvoje ljudi...
Koji...
Ne mogu ovo da pročitam. To je moj rukopis.
Ne razumem. Žao mi je.
Ne. Nema signala.
Ni kod mene ne radi.
Tražićemo od njih lokalne telefone.
Moje aplikacije mogu biti od koristi. - Poput? - Mog dnevnika.
14. april...
Sala za dolaske, red za useljenike.
Red je... letargičan.
Trom...
apatičan... na umoru.
Dobro sam to rekao, zar ne?
I čekamo.
I gledamo. Gledamo. Ljudi gledaju u nas.
Kao da se takmiče na svetskom prvenstvu u gledanju.
Dr Majer, zašto nas gledaju?
Kad ja pogledam u njih, ne odvrate pogled.
Gde je moja prtljag? - Ni moj ne izlazi.
Jebote! Zaboravio sam da spakujem četkicu za zube.
Nisam poneo četkicu za zube.
Sranje.
Dobro. Hvala. - Hajdemo samo.
Da. Dešava se.
Pa...
Siguran sam da će izaći svakog trenutka. - Da, naravno.
Gde su? Potvrdio si planove za dolazak, Kavani?
Je li tako? - Da!
Jesam. - Da pogledam kod ivičnjaka? - Ne. Držimo se skupa.
Neko će doći, pre ili kasnije.
Zdravo. Izvinite što kasnim. Ja sam. Dobrodošli.
Profesorka Somerfeld, dobrodošli. - Zdravo!
Dr Kavani, dobrodošli. Vi mora da ste dr Majer.
Dobrodošli. Da li je let bio ugodan?
Da. Bilo je dobro. Patimo malo od džetlega. - Razumem.
Izvinite, nisam se predstavio. Aristid iz Ministarstva. - Aristid?
Da, Aristid. Ministar i njegova grupa se izvinjavaju.
Došlo je do promene planova. Ministar je već u Oruru
i želi da idete tamo direktno njegovim avionom.
"Oprostite, dobri ljudi,
ali smo prisiljeni naći se sa vama u Oruru u toku dana."
Na zaglavlju piše Unutrašnja Kontrola.
Zar naša veza nije Ministarstvo poljoprivrede i okoline?
Došlo je do greške. Ovo ne bi trebalo biti ovde. - Greške?
Da. Ovo je greška...
Niste trebali znati, ali sad sam primoran.
Ministar je povezan sa ustanovom za osiguranje.
To pokazuje njegovu važnost unutar vlade.
Ali i dalje nema našeg prtljaga. - Ne brinite ni o čemu.
Moji momci će se pobrinuti za sve. Provešće vas kroz obezbeđenje.
Bez provera, bez pasoša. Trebaju mi samo tagovi vaših prtljaga
i odnećemo ih direktno do aviona.
Zvuči sjajno.
U redu. Idemo.
Bojim se da vas moram ostaviti ovde. - A naš prtljag? - Utovaren je.
Kako ste ih tako brzo natovarili? - Nismo mi nemački aerodrom. Efikasniji smo.
Nije me briga za majice, već za opremu.
Mi ćemo brinuti za to. Srećan put.
Molim vas, uđite.
Gladna sam.
Izvinjavam se. Pojeo sam pola.
Hvala.
"Za jednog previše, premalo za sve".
Zvuči mi poznato. Ko je to rekao?
Aleksandar Veliki.
Jednom prilikom je njegova vojska crkavala od žeđi
i pešadinac je došao sa šljemom punim vode
koju je kap po kap sakupljao nedeljama.
Dao je je Aleksandru, a on je je prosuo.
I onda je rekao to. "Za jednog previše, premalo za sve".
Neće biti lako tamo.
Biće sve u redu sve dok imam opremu.
Sve dok imamo testeninu al dente i bele tartufe
i punačko vino.
I vinograde u planinama.
I požudne uzvike vinarica... - Kavani, ti si pesnik.
... sve će biti u redu.
Molim vas, izađite.
Šta je ovo? Ko su ovi ljudi?
Ja ne izlazim.
Gde je ministar? - Molim vas, izađite.
Ne, ne, ne. - Šta je ovo?
Pod našom ste zaštitom. Imamo sigurnosni problem. - Ko ste vi?
Ja znam ko sam. - Ko vas je poslao? - Neću da vam kažem.
Ja sam profesorka Somerfeld i vođa sam ove delegacije.
Pod zaštitom smo naše vlade. - Da. I?
I pod zaštitom smo Ujedinjenih nacija. - Znam.
Izađite, molim vas. Čekaju vas auta. - A naš prtljag?
Ne diraj me. Ne želim da idem. Ostaću ovde!
Ne idem sa vama! Ne diraj me!
Svi ste vi moji zarobljenici!
Drži ovog drkadžiju!
Dr Majer!
Dobro, dobro...
Hajde!
Ne!
Dr Majer, ne opirite se. Povrediće vas. Prestani da se opireš!
Predajemo se! Stanite!
Majeru?
Idemo, idemo!
Skloni ga. Hajde, skloni tog drkadžiju.
Ne diraj me.
Znači...
Ovo je otpočetka planirano? - Da, na neki način.
Zašto ste nas oteli? Šta planirate?
Sve će doći na svoje. Sve zavisi od vas.
Nema sumnje da naš nestanak nije prijavljen našoj ambasadi.
Već su u režimu krize. Ali to je nevažno,
jer neće biti pregovora.
A delegacija koja nas je trebala dočekati? Jeste li i njih oteli?
Ne. Oni su sa lakoćom podmićeni.
Ne uživam u ovome. - Ne odobravam nikakav mito.
Učini mi jednu uslugu! Ne pokušavaj da spasiš
umoran svet. - Volela bih da znam tvoje ime.
Sve dok nosim ovu masku, nemam ime.
Ali znam lice ovog gdina.
Krause, skini masku.
Kompromitovan si, zar ne?
Kraus? Rekao si da se zoveš Aristid.
Ako se ovde uzimaju u obzir činjenice, nije Aristid.
Znači, jeste Kraus. - I jeste i nije.
Kako si tako brzo došao ovde?
Mi imamo svoje načine. - A ko ste to "mi"?
"Mi" smo zapravo ja. Ja sam mozak.
Ja predvodim delegaciju. Odgovaram za njene članove.
Gde su oni? Jesu li dobro? - Uveravam te da su dobro.
Ne prihvatam uverenja od neidentifikovanih ljudi
bez imena i lica. Smesta želim da ih vidim. - Nadam se
da će doći trenutak kad između nas neće biti tajni.
Dr Arnold Majer i dr Fabio Kavani su ovde.
Kako je dr Majer? Videla sam da su ga povredili.
Ima modrice, ali je miran. - Šta to znači?
Kako je dr Majer dokazao da je borben,
morali smo malo umiriti njegov heroizam.
Krause, zašto ne pokažeš profesorki hranu koju bi trebala izbegavati.
Hajde, pogledaj.
Nemoj jesti ovo,
čak iako ti to ponude uz najtoplije gostoprimstvo.
Dao si to mojoj delegaciji? - Nismo mi ništa. Naši gosti su to pojeli
i onda su dobili lokalni oblik... - Šta im se desilo?
Reci to. - Proliv. - Krause...
Pokaži gošći njene odaje.
Život u kolicima ima svoj komfor, ali nije uvek tako.
Razumem. - U redu je, jednog ću dana opet hodati.
Doktori, priđite prozoru.
Umirem... - Ne umireš. - Umirem...
Ne umireš. - Umirem. - Ne umireš. - Umirem.
Mora da su bile knedle! - Jesi li povređen?
Da, ali biću dobro. U pitanju je stomak.
Imam nenormalan proliv. - Horde praživotinja
bauljaju po mojim crevima. Možda umirem.
Umrećeš najotmenije, tu gde umreš najmrtvije.
Ovo je majka svih proliva. - Čuvaj se.
Pij tečnost i odmori se. - Profesorka Somerfeld,
voleo bih da vam mogu pomoći.
Razgovarajte sa njima i slušajte ih.
Pustite ih da pričaju i neka razgovor ne prestaje.
To je najbolja situacija za taoca. Čitao sam o tome. Pustite ih da pričaju.
Uzdržite se od tračeva na tom groznom jeziku. - Znam da se brinem za sebe
i za svoju situaciju. Za našu situaciju!
Dopusti da pokušam. - Madam...
Pratite me. Vaše odaje su u susednom dvorištu.
Ovuda.
Laura, izgledaš grozno.
Dobro jutro.
Budite sigurni, ova hrana je sigurna. - Hvala, Krause.
Pola meni, pola tebi. Ti biraš.
Izvini što uzimam i tvoj deo, ali gladna sam.
Sigurna sam da me nisi oteo da me otruješ.
Ne. Drago mi je što jedeš.
Htela bih da vidim dr Majera i dr Kavanija.
Uveravam te da su oni moji uvaženi gosti.
Zašto me držiš kao taoca? Zbog novca?
Mogu kontaktirati neke službenike da pregovaraju. - Ne.
Reci šta želiš. Mora da si iz Tajne službe.
Uživaš veliku podršku vlade? - Nisam Tajna služba, nisam vlada,
ni deo CIA- e ili bilo šta slično. - Ko si onda?
Profesorka, očekivao sam više od vas.
Mat Rajli.
Direktor Konzorcijuma.
Konzorcijum danas postoji legalno.
Nakon što su Švajcarci
prodali većinski udeo, Kinezi, Amerikanci,
Južnokorejci... svi su zalegli u rovove i postali nevidljivi.
Ali još su tu.
Oni su odgovorni za katastrofu "Beli đavo".
Uprkos tome što je katastrofa počela
pre nego što sam imenovan za direktora, osećam se odgovornim.
Znao si da to nije jedinstven slučaj.
Decenijama je evoluirao. Imamo podatke i statistike od '70.- ih.
Podaci. Statistika.
Ja tu vidim i drugu stranu.
Odnosi sa javnošću. - Ne omalovažavaj se.
Nisam spreman da pričam o tome. - Jer skrivate zaveru, gdine Rajli?
To mi zvuči blesavo.
Ne postoji stvarnost. Već samo pogledi na stvarnost.
Samo percepcije. Sve kolektivne nervoze
sažimaju se u teorije zavere.
Moji podaci su stvarni. Postoji katastrofa.
Da. I postoje 3 miliona Amerikanaca koji tvrde da su videli vanzemaljce.
Među njima je 300,000 žena koje tvrde da su otete
i silovane od strane vanzemaljaca.
Ovo me dovodi do dva pitanja. Prvo...
Zašto sve te žene teže preko 160 kg?
I drugo... Zašto nikad nismo čuli za ijednu otetu
ženu u Etiopiji?
Naravno da katastrofa "Beli đavo" postoji.
I nije statična. Širi se.
Moja delegacija je poslata da utvrdi kojom brzinom
i da objavimo naša otkrića.
Ono što me sprečava u tome je to što ste me zarobili.
Spreman sam da prihvatim posledice.
Čak i ako treba da idem u zatvor.
Zahtevam da se pustim! - Ne vrši pritisak na mene!
Ovo bi moglo završiti loše po oboje!
Hoćeš da budeš mučenik?!
Ja sam Laura Somerfeld. Oteta sam.
Bila sam u autu...
najmanje dva-tri sata.
Ne znam gde sam, ali ću igrati njihovu igru
da dokučim šta Rajli želi.
I sećaj se svoga Stvoritelja u danima svoje mladosti.
Ovaj predivni primerak, gdine Mekmarfi, govori.
Šta je rekao?
"I seti se svoga Stvoritelja u danima svoje mladosti".
Znaš li šta je Nostradamus rekao za ptice koje pričaju?
Ne. Ne čitam Nostradamusa.
Predvideo je ono što danas zvuči kao naučna fantastika.
Rekao je da će kućni ljubimci komunicirati sa ljudima.
Da je na drugim planetama moguć život.
Da će novi tiranin sejati teror.
Svet vođen prediktivnom analizom
ne mari za renesansna predskazanja.
Želim da znam kako su Majer i Kavani.
Ne fasciniraju me toliko predviđanja,
već odakle su. Jesu li istinita?
Da li je moguće da postoji nešto oko nas
što mi ne možemo da vidite, nešto što ne možeš analizirati,
nešto što samo proroci i ptice mogu da izraze?
Ima naviku da kaže to u čudnim trenucima.
"Seti se svoga Stvoritelja u danima svoje mladosti,"
"pre nego dođu zli dani i prispeju,"
"kad ćeš reći: Ne mile mi se".
Knjiga propovednikova.
Radili ste istraživanja na Institutu za razvoj bilogije u Tubingenu?
Radila sam sa modelnim organizmima, poput zebrica, vinskih mušica
i oblikom resnika iz porodice kupusa. - Zanimljivo.
Pokazalo se da geni koji utiču na razvoj,
rade slično kod različitih vrsta, bili oni mušice, ljudi ili resnik.
I trenutno radite na Institutu za biohemiju Maks Plank u Minhenu.
Da, tehnički.
Ali ovde ste ponovo vraćeni na biohemiju.
Ponekad se u životu vratite korak unazad.
Niste zadovoljni ovime.
Pa... - Vaš život, kako sam ga posmatrao,
je srećan. Postoji nečija budućnost za koju ćete brinuti.
Šta vi znate o mom životu?
Zar niste blagoslovljeni prelepom kćerkom? 8 godina?
Žao mi je. Baš sam budala.
Vaš način tretiranja mojih kolega i mene je blesav.
Prihvaćeno. Ali za to se neću izvinjavati.
Odustao bih od dela sebe, ali ne i toga.
Kako su Majer i Kavani?
Ako si im naudio,
biće ti suđeno na Međunarodnom sudu
i bićeš ozbiljno kažnjen.
Možemo li konačno pričati o poslu?
Gdine Kraus, vidim li ja to vas da hodate? - Da. - Je li to čudo?
Ne, kolicima se služim samo kad sam umoran od života.
Ovo ne bi trebali ovako. Predlažem da okončamo ovo odmah. Trenutak istine.
Ne čitave istine. Ako taj trenutak dođe,
zavisiće od profesorke.
I od vremena.
Koliko vremena?
Istina je kćerka jedinica Vremena.
Osećam neku pretnju tamo.
Drago mi je što mi pažnju odvraćaju moji podaci.
Nešto je čudno i potencionalno opasno kod Rajlija.
Moram ga pustiti da priča.
Imamo puno dokumentacije o sudskim raspravama protiv životinja.
Vidiš. Krmača je osuđena na smrt
zato što je ubila i pojela dete.
Svinja je spaljena na lomači.
I ovo ovde. Salamander?
Za salamandera se veruje da potiče iz vatre,
da je đavolov ortak. Ovde piše,
"Na ovom salamanderu je izvršen egzorcizam kantom svete vode."
"I onda je spaljen."
Mislim da mi je suđeno da živim drugim životom.
Pogledaj ovaj srebrni stub.
To je anamorfna umetnost. - Da.
Ovo je "Skidanje sa krsta".
Ovako ti sigurno izgleda tvoja situacija. Nejasna, iskrivljena.
Ali ako pomeriš sve korak dalje, sve se složi.
Sve ima smisla.
Barem ja tako mislim. Sve zavisi od ugla iz kojeg gledaš.
Ovo zvuči banalno, poput...
Poput čega? Prihvatam kritike.
Ne bih da uvredim, ali to zvuči kao plitki, pseudo argument,
poput onog da svi Afrikanci imaju ritam u krvi.
Klanjam ti se.
Mogu li biti precizniji u vezi različitih uglova?
Da.
Čitavog sam života hteo da vidite ovo uživo.
Gde se nalazi ovaj manastir?
U Rimu. U konventu Santisima Trinita.
Pogledaj niz ovaj hodnik.
Potpuno je normalan. Svetac sedi ispod drveta.
Ali... što se više primičeš,
oblik postaje nejasniji.
Sve dok...
Pogledaj ovo.
Nabori u svečevom plaštu
postanu široki pejzaž.
Ovako izduženi nabori
postaju Mesinski moreuz koji je svetac hteo da pređe,
ali brodar nije hteo da ga preveze.
Zato je bacio svoj kaput na vodu
i odsurfovao do Sicilije.
Zamisli da hodaš po ovom manastiru.
Uvek sam sanjao o tome.
Istina je da više ne želim da budem direktor Konzorcija.
A ni bilo šta drugo.
Zato živim ovde. Drugačiji je ovo život.
Pokušavam da stavim u fokus pravog sebe. Razumeš?
Ponudio bih ti ove odaje, ali nisam mogao.
Zašto? - Pre 100 godina,
predsednik Republike je umro na ovom krevetu
i ne sme se dirati.
Ovde je toliko drevnih stvari.
Smem li biti otvorena?
Šta hoćeš od mene?
Sviđaš mi se na neki način.
Kao osoba? - Ne. - Kao žena?
Privlačna si mi, ali ima nešto i više od tog.
Znam da se ponašam kao da znam sve, ali pitao bih te opet o kćerci.
Izvinjavam se. Ako ne želiš da pričaš, razumem.
Ovaj sam zadatak uzela samo zbog kćerke.
U kom smislu?
Morala sam da odvratim misli. Morala sam se zaokupiti nečim.
Trebao mi je terenski posao.
Sad sam znatiželjan.
Moja kćerka nije samnom već 4 godine.
Gde je?
U Maroku. - Maroku? - Da.
Sa svojim biološkim ocem.
Znam da se nisi nikad udavala.
Otac ju je odveo u svoju zamlju...
i odbija da je vrati.
Otada ga tužim, ali marokanski pravni sistem je spor.
Žao mi je zbog toga.
Deca zazivaju tragediju.
Imaš li ti dece?
Bojiš li se nečega? - Izgledam li tako?
Ne. Izvinjavam se.
Kad sam bio mali, bojao sam se.
Plaše me deca koja se ne boje.
Dečak koji se ne boji, prestajao bi da bude dečak.
Bojao sam se mraka,
ali mi je baka rekla nešto što pamtim i danas.
Rekla je, "U redu je bojati se mraka,"
"ali prava tragedija u životu je kad se muškarci boje svetla".
LAURA SOMERFELD RAZOTKRIVA KATASTROFU "BELI ĐAVO"
Uzmi svoju torbu!
Gde ćemo? - Uzmi je odmah!
Zahtevam da znam gde idemo. - Uđi u auto.
Ne idem bez svojih kolega.
Gde su? - Ne sramoti me. - Reci mi šta se desilo sa dr Majerom i dr Kavanijem.
Na sigurnom su. - A ja? - Ti nisi.
Iako sam vaš zarobljenik, volela bih... - I ja sam zarobljenik.
Svojih planova. Nema povratka.
Gde smo to mi?
Veoma blizu mestu
na koje si putovala desecima hiljada milja.
Jezero Beli đavo.
Iako su ovi vozovi ostavljeni ovde pre 100-nak godina,
vreme ih je odvelo negde, možda čak i u budućnost.
Postoji li takva naučna fantastika
koja gleda u prošlost, umesto budućnost? - Svakako.
Ovi vozovi nikad nisu imali svrhu.
Nisu imali ništa da prevoze, nisu imali odredište.
Mora da su ih vanzemaljci ostavili ovde. - Naravno.
Mogu li slikati? - Možeš, samo nemoj moje ljude.
Budite brzi, moramo dalje. - Ali pruga... - Ona nema smisla.
Dozvoljavaju nam da idemo dovde i tamo gde nam nije mesto.
Ovo je Uturunku.
Smatrao sam da je važno da vidiš ovo. - Uspavani vulkan?
Znam šta vam je stručnost, profesorka,
ali na pomolu je nešto veće od katastrofe Beli đavo.
Čitavo područje Uturunkua, hiljade kvadratnih metara
se diže, a sam vulkan se širi
brzinom koja premašuje prethodna merenja.
Uzdiže se tako brzo,
da doživljavamo danonoćna podrhtavanja.
I šta bi se moglo desiti?
Treba da pitate koliko brzo će se desiti.
Može se desiti za 200,000 godina,
možda za 20,000 ili za 20.
Nema smisla pitati za obližnje stanovnike.
Kad Uturunku eruptira, čitava planeta će biti decenijama u tami.
Neće biti bitno živiš li na Arktiku, Himalajima ili Australiji.
Nestaćemo kao vrsta.
Više me brine to što smo stvorili ovde. U ovom trenutku.
Ogromno slano polje koje se brzo širi.
I mene.
Jedino ga može preuzeti vatra koja gori ispod njega.
Moramo se suočiti sa oboje.
So i vatra.
Ovde spava čudovište koje samo što se nije probudilo.
Jednog će dana svi znati da izgovore Uturunku...
Uturunku.
Ovo je bio moj cilj. Da te dovedem ovde.
Ali ja i kolege smo i krenuli ovde. Šta je poenta svega ovoga?
Imala sam samo apstraktnu predstavu koliko je ovo prostrano.
Samo brojeve. - Alarmantna je brzina kojom se širi.
Gotovo 800 kvadratnih milja godišnje.
Ako nastavi da se širi, so će jednog dana prekriti kontinent.
Skloniji sam mišljenu da će prekriti svu kopnenu masu na planeti.
Naučna fantastika. - Voleo bih da je tako. - Kad smo kod toga,
ovo je idealno mesto za sletanje vanzemaljaca.
Ništa na planeti nije tako pravo i prostrano.
Čak i sateliti se služe ovim da kalibrišu daljinu od tla.
Znači, ovo je ostrvo Inkahuasi.
Stavi to dole. - Znam ovo mesto sa mape.
Mislio sam da će svet da vidi dubinu ovog mesta
ako doživite nešto novo.
A to znači?
Šta rade tamo?
Vozi! Hajde! - Zaustavite auto!
Otvorite vrata! Ne možete me ostaviti ovde! Stanite!
Ovde ima dece! Jeste li normalni?!
Jeste li ludi?! Ostavili ste decu!
Šta da radim sa ovom decom?!
Ko ste vi?
Znate li zašto smo ovde? Ko ste vi?
Znate li one ljude? Znate li Rajlija?
Jeste li bili ovde ranije? Poznajete li ovo mesto?
Vidite li me?
Razumete li me?
Ko ste vi? Ja sam Laura. Laura.
Kako se ti zoveš?
Laura. Tvoje ime.
Huaskar.
Huaskar? A drugi dečak?
Jel' drugi dečak tvoj brat?
Laura. A tvoje ime? - Atahualpa.
Atahualpa?
Huaskar. Laura. Jeste li vi braća?
Huaskar? Atahualpa? Kraljevska braća Inka?
Jeste li bili ovde ranije?
Znate li ovo ostrvo?
1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8.
To je sva voda koju imamo.
1, 2, 3, 4...
Dođi ovamo.
Pomiriši. Luk.
Na tvom jeziku?
Voliš li luk?
I šta sada?
Šta da radimo?
Moramo napraviti kamp.
Hajdemo zajedno.
Molim vas, pomozite mi sa ovim.
Odmotajte. Odlično.
A sad raskrilite.
Odlično.
I... 1, 2... 3.
Odlično.
Daj mi ruke.
Drži ovo. Drži. Dobar dečak.
Odlično obavljeno. Hvala.
Treba mi i tvoja pomoć. Dođi.
Atahualpa, drži to, molim te.
Stani ovde.
Stani tu. Ne mrdaj.
Ovo je dobro. Ne mrdaj.
Odlično obavljeno. Stojte mirno. Odlično.
A sada...
Ovo nam je sada dom.
Imamo hrane za svega nedelju dana. Brinem zbog vode.
So upija svu vlažnost.
Imamo ćebad, toaletni papir,
kuhinjski pribor i rešo.
Zarobljeni smo ovde. U širokom prostoru soli.
Nema ograda, nema zaključanih vrata.
Bekstvo sa ostrva je nemoguće.
Povratak na obalu bi značio tri dana pešačenja preko soli.
Dobro. Pirinač.
Kako vi to zovete?
Sal. - Sal... So.
Šta kažete na pirinač?
I malo suve ribe?
Odradio si odličan posao sa peći.
Pa...
Laura. - Da? - Laura?
Treba li da držim ruku ovako?
Ovo je magija! Magnet.
Divno.
[Dečaci šapuću jedan drugom na španskom]
Mesec polako izlazi, sav sjajan
Zlatne zvezde svetlucaju
obasjavaju nebo
Crne šume sanjaju
Sa polja se uzdiže
izmaglica, poput utvare
Kako brzo svet utihnu
dok se dan gasio
tako mirno i lepo
Mirna soba za spavanje
gazi u zaborav
dok dan odnosi brige
S obzirom na okolnosti, noć je dobro prošla.
Jedan od dečaka je pričao u snu.
Zašto smo ostavljeni ovde?
Zašto nam Rajli radi ovo?
Kako da izdržimo?
Huaskar.
Jel' dobro? - Da.
Da? - Da.
Dođi.
Sviđa li ti se?
Atahualpa.
Huaskar.
Dođi.
Dobro je, ha?
Sviđa li ti se? Da?
Jel' dobro?
Bolje da sačuvamo vodu za piće.
Dođi.
Huaskar.
Atahualpa!
Huaskar!
Atahualpa, ti ostani tu.
Šta radiš?
Drži brata za ruku.
Jesi li dobro? Daj mi ruku. Idemo.
Odlično. Veliki korak udesno.
Čujete li išta?
Uturunku.
Čujem nešto. U daljini. Poput mumlanja.
Slano polje se očigledno ponaša kao ogromna membrana.
Jesmo li mi to na vatri koja se kreće pod nama?
Moja želja da imam naučne instrumente nestaje.
Okean soli oko mene
menja način na koji gledam na stvari.
U lavirintu sam koji ne mogu da shvatim.
Poput druge planete.
Ovo nije ovozemaljsko.
Volela bih da i dečaci vide ono što i ja.
Da ispružim ruke, mogla bih požnjeti zvezde.
Odlično.
Uno.
Laura. - Laura.
6.
Oseti.
6. 1, 2, 3, 4, 5, 6.
Huaskar.
Oseti.
Bocka.
1, 2, 3, 4.
Ovde. 4.
1, 2, 3.
Atahualpa.
Jesi li varao? Da?
Vrati se.
4.
1, 2, 3, 4.
Huaskar.
Huaskar, šta si to uradio?
Voliš varati, ha? - Da.
Čestitam. - Laura. Izgubila si.
Dođite. Vi ste varalice!
Vi ste varalice.
Videla sam da varate.
Je li to istina? Varali ste Lauru?
Celo vreme varate Lauru?
Varali ste, vi...
Ne mogu verovati da je već utorak.
Vreme više nema smisla.
Evo me, zaglavljena sa dva slepa dečaka.
Moj bivši život je u potpunosti nestao.
Osećam da se menjam. Ali na koji način, ne znam.
Ne...
Ne.
Šta ako nas niko ne spasi?
Šta da kažem dečacima kad nam nestane vode?
Potpuno su nesvesni predstojeće opasnosti.
Šta radiš?! Ostalo je tako malo vode!
Šta si to uradio?
Žao mi je.
Žao mi je, momci.
Žao mi je.
Ja ne čujem ništa.
Deco! Evo me!
Evo me! Dečaci moji...
Atahualpa. - Zdravo, tata. - Huaskar.
Tata!
Priđi. I ti si sada, tako da kažem, deo porodice.
Ti to mene zezaš? Ti to mene zezaš?!
Drago mi je što vas opet vidim, profesorka.
I meni, Krause.
Želim objašnjenje.
Prihvaćeno. - I izvinjenje.
Neću se izviniti. - Zaslužujem izvinjenje.
Sa čovekom si koji prihvata odlazak u zatvor.
Kako je moja pratnja koju ste oteli i otrovali?
U izvrsnom su stanju...
profesorka. - Hvala Bogu.
Zabrinuti smo zbog dr Kavanija.
Prebledeo je i treba ga poslati u solarijum.
Ovi momci...
To su mi sinovi.
Majka im je umrla pošto je rodila mlađeg, Atahualpu.
Umrla je zbog zagađenosti okoline oko grada.
Bila je meštanka Kolčana.
Ti momci su sada moji. Usvojio sam ih pošto im je umrla majka.
Za tri godine su potpuno oslepeli.
Slepa deca nemaju šansu ni u jednom režimu.
Kakve to veze ima sa mojim izveštajem o Belom đavolu?
Ovu katastrofu je izazvao čovek.
Naravno da jeste. - Ne. Dozvoli mi da kažem.
Ja sam direktor Konzorcijuma koji je odgovoran za sve ovo.
Otrovi, ekstremna suša,
transformacija čitavog pejzaža
u so.
Kiks "veličanstvenog" sistema irigacije
koji je preusmerio dve velike reke.
Obe su sada nepopravljive.
A ovde se širi so.
Ovde je bilo ribe...
pre par decenija. Čamci, ribari.
Teško za zamisliti, zar ne? - Ja sam bila spremna da izvestim o ovome.
Zašto si me uzeo kao taoca?
Hteo sam da izvestim Ujedinjene nacije
nešto više od naučnih podataka, grafika i beživotnih statistika.
Izveštaj sa nečim drugačijim.
Izveštaj o jezeru toliko otrovnom...
da su dva dečaka koja su odrasla blizu njegovih obala oslepela!
Nikad više neće videti ovakav svet.
A sada, pre nego što se predam vlastima...
dozvoli da uradim dve stvari.
A ovo je prva.
Prvo.
Laura, mogu li te zvati imenom?
Naravno.
Molim te, donesi mi... svoj tablet,
igračku i kašiku.
Moj tablet,
igračku i kašiku?
Da. - Dobro.
Laura, zakorači ulevo. Malo. Dobro.
Digni ruke.
Laktove na kukove. - Ovako? - Ispruži dlanove.
Ovako. Dobro...
1... 2... 3.
U redu. Čučni.
Ne mrdaj.
Savršeno.
Laura, malo ulevo. Dobro.
Digni stopalo. Odlično!
Vrištite!
Ove će mi slike praviti društvo u zatvoru.
Zato sam ih hteo.
A ovo je druga stvar koju sam hteo uraditi.
Za mene? - Da.
Karta za Rim? Prva klasa?
Nisi valjda zaboravila Santisimu Trinita?
Svetac pod drvetom?
Tako je.
Šta ako se ne predaš?
Ionako će me uhvatiti.
Onda pobegni u Rim.
Tamo ću izgleda biti ja.
Ne znam šta da kažem.
Zašto stojiš ovde? Rezerviši sebi kartu.
Ljudi, predosećao sam ovo.
Moramo to proslaviti šampanjcem. Sve što fali
su astronauti vanzemaljci iz daleke galaksije,
koji putuju vekovima kroz večnu tamu svemira.
Vide ovaj beli raj i spuste letilicu
sa titravim svetlima u oblak soli.
Divno. A kako da ih privučemo?
Treba nam satelitski prenos.
Glupost. Šampanjac će biti mamac.
preveo: adm1r
Obrada: suadnovic